Enea Grazioso Lanfranconi | |
![]() | |
Narodenie | 20. máj 1850 Pellio Intelvi, Lombardsko-benátske kráľovstvo (dnes Taliansko) |
---|---|
Úmrtie | 9. marec 1895 (44 rokov) Bratislava, Rakúsko-Uhorsko (dnes Slovensko) |
Profesia | inžinier, vynálezca |
Rodičia | Antonio Lanfranconi |
Odkazy | |
Commons | ![]() |
Enea Grazioso Lanfranconi[1][2] (iné podoby mena: Grazioso Enea Lanfranconi[3][4], Enea Gracioso Lanfranconi[5][6], Enea Lanfranconi[7][8][9]; tvary bez -n-: Grazioso Enea Lafranconi[10][11], Enea Lafranconi[12]; * 20. máj 1850, Pellio Intelvi, Lombardsko-benátske kráľovstvo – † 9. marec 1895, Bratislava, Rakúsko-Uhorsko) bol taliansky inžinier a vynálezca.
Študoval v Poľsku a v Miláne. V roku 1870 sa jeho otec Antonio Lanfranconi (=Antonio Lafranconi[13]) usadil v Bratislave. Po otcovej smrti skonštruoval lanovku v kameňolome. Známy bol aj ako archeológ, snažil sa nájsť hrob Arpáda. Napísal niekoľko vedeckých prác o regulácii Dunaja a povodiach.
V rukopise ostal 300 stranový taliansko-francúzsko-španielsko-rumunsko-anglicko-nemecko-maďarsko-srbsko-slovenský slovník.
Život ukončil samovraždou[9], pochovaný je na Ondrejskom cintoríne.
V Bratislave je po ňom pomenovaný Študentský domov Lafranconi, most Lanfranconi a bývalá Lanfranconiho vila, pričom (ako vidno) prvý názov má zaužívanú podobu Lafranconi… namiesto Lanfranconi…[14].Ďalšiu jeho budovu v Bratislave, Lafranconiho palác, dal prísne vzaté postaviť už jeho otec tesne pred svojou smrťou.[13]